Se spune ca de aici a început totul.
Că toți suntem copiii Africii.
Dar dacă este așa, de ce aratăm atât de diferit?
Și cum ar putea o mana de familii africane sa umple tot Pamantul cu oameni?
o femeie
o misiune la nivel mondial
ca sa raspunda la O SINGURA intrebare
cum am ajuns aici?
Sunt Alice Roberts, doctor in medicina și antropolog.
Sunt fascinata de ceea ce oasele,
pietrele,
și chiar trupurile noastre,
ne pot dezvalui despre trecutul nostru îndepărtat.
Mă duc în căutarea urmelor lăsate de strămoșii noștri africani
și a călătoriilor lor pentru a popula lumea.
De data asta, o călătorie si mai provocatoare:
Asia.
Ar fi putut oamenii din afara Africii să-i fi cucerit deșerturile congelate?
Nu cred să-mi fi fost vreodată atât de frig.
Călătoria poate provoca o schimbare a infatisarii oamenilor?
Sau am înțeles eu complet greșit?
Am să investighez o idee uimitoare:
chinezii ar putea fi descendentii unei ramuri diferite de restul familiei umane,
a noastra a celorlalti.
Vino cu mine pe urmele strămoșilor noștri in cea mai epica aventura desfasurata vreodata.
INCREDIBILA CALATORIE A OMULUI
ASIA
(: SDR :)
Siberia, la nord de Cercul Arctic.
O să ma întalnesc cu unul dintre cele mai izolate popoare de pe Pamant
care ne poate ajuta la rezolvarea unui mister.
De ce s-ar fi aventurat vreodată strămoșii noștri în astfel de pustietati?
Zburăm peste vaste întinderi de gheață și zăpadă.
Sunt foarte aproape de destinație.
Am intrat adânc în Asia, la 5.000 km est de Moscova
intr-un mic oraș de olenek-i.
Am venit sa-l intalnesc pe Evenki.
Sunt cei mai apropiati oameni pe care ii vad
dintre cei care cred că au fost primii care au cucerit aceste meleaguri.
Am ajuns într-o zi specială: este festivalul anual al renilor.
Aceste animale au fost vitale pentru oamenii din Siberia de când isi poate aminti cineva.
Si-a pierdut "scaunul".
Oamenii au venit la acest festival
dintr-o regiune de dimensiunea Marii Britanii și Franței la un loc,
conducandu-si renii pe râurile înghețate.
Dar este, de asemenea si o oportunitate să se adune împreună
pentru cei care trăiesc atât de împrăștiati pe acest teritoriu.
Cum au ajuns si supraviețuit primii noștri strămoși pe aceste meleaguri reci, e un mister.
Sper că Evenki ma poate ajuta.
Pentru a afla mai multe, trebuie să părăsesc festivalul și baza
pentru una din indepartatele lor tabere.
O să fie greu. E deja -26°C,
și ei spun ca gerul aduce si mai mult ger.
Am straturi și straturi.
Sunt două, trei, patru ...
...cinci cu blana.
Și este absolut esențial ca fiecare petec de piele sa-mi fie acoperita, inclusiv față.
Pentru că dacă ceva este expus, va îngheța literalmente.
Se pare că, chiar și îmbrăcăminte mea hi-tech cea mai fina a sec.XXI
nu face fata iernii siberiene.
Multumesc.
Șoferul meu nu este convins că acesata jacketa este adecvata,
și mi-a dat o jacketa din blana de ren.
Cred că s-ar putea să aibă dreptate, deoarece blana de ren este nemaipomenita.
Fiecare dintre aceste fire de par este de fapt gol și are aer în interior,
așa că sunt fantastic de izolante.
Și am de gând să o testez.
Minunat. Uimitoare lucruri.
...incepand cu blana de ren care imi tine intr-adevar foarte cald.
Chiar imi vine sa conduc eu insami.
Cu cat drumul continua, incep să simt frigul.
Și cu vântul rece, temperatura scade mult sub -40°C.
Cu cat trec orele, se face mai frig.
Încep să nu-mi mai simt degetele de la maini și de la picioare.
Este într-adevăr posibil ca strămoșii noștri sa fi supraviețuit acestui ger?
La urma urmei, corpurile lor nu erau făcute pentru acest climat.
Deoarece cele mai recente cercetari spun ca siberienilor, ca la majoritatea oamenilor,
li se pot urmări originile pana la un mic grup care a părăsit Africa
acum aproximativ 70.000 de ani.
Câteva grupuri de familii ar fi urmat marile râuri spre nord, în jurul și prin Himalaya.
Dar nu știm sigur.
Nu avem decat câteva unelte de piatra
care sugereaza ca cineva a ajuns in Siberia acum 40.000 de ani.
Ce ar fi putut duce o specie tropicala, atat de adânc în nordul înghețat?
Ultima jumătate de oră a călătoriei mi se pare ca nu se mai termina.
După ceea ce pare a fi fara sfarsit, apare în cele din urmă printre copaci tabăra Evenki.
O, Doamne!
Nu cred că mi-a fost vreodată atat de frig în toată viața.
A fost un drum de 6 ore.
Am văzut o parte din el, dar o mare parte nu l-am mai vazut, pentru că...
Uitati-va! Nimic.
Oh, dar suntem aici.
Ma duc sa ma incalzesc.
Mă trezesc si găsesc tabăra într-o activitate febrila.
Chiar și în soarele stralucitor, sunt încă -20°C.
Dar ma simt privilegiata să fiu aici.
Evenki-i sunt unul dintre cele mai izolate popoare din lume.
Iar aceasta este prima dată când au permis ca taberele lor să fie filmate.
Intrebarea care într-adevăr se pune
este ce i-a făcut pe strămoșii evenki-lor sa ajunga atât de departe in nord?
Răspunsul este evident: vânătoare.
Și, deși evenki-ii astăzi au turme de reni domestici,
depind în continuare de animalele sălbatice pentru carnea lor.
La fel ca si strămoșii lor cu mii de ani în urmă.
Ma pregatesc sa merg la o vânătoare de reni.
Vasily, ai o presimtire buna pentru vânătoarea de azi?
Presimt ca va fi o zi bună.
Dar nu se stie niciodata.
Vasili Stepanov, brigadierul,
conduce ceea ce este numita o brigadă de pastori și vânători evenki.
Știm că oamenii vâneaza în Siberia de foarte mult timp,
deoarece, împrăștiate in pustia aceasta vasta,
arheologii au descoperit oase vechi de reni taiati
și unelte sculptate din coarnele lor.
Priviti toate aceste urme de reni. Au trecut și au luat-o în acea direcție.
Incolo.
Brigadierul zice că au tecut recent pe aici, dar se mișcă repede.
După ceva timp de urmărire, devine clar că nu-i vor prinde astăzi.
Dar oamenii lui mai trebuie să si mănânce.
Asa ca, fără tragere de inimă, aleg unul dintre animalele domestice pentru sacrificare.
Acum, ceea ce ii intereseaza pe evenki e...
...e cina.
Anatomista din mine este curioasa sa vada cum o să-l jupoaie și cum o să-l taie.
Interesant, pentru că folosesc cuțitul tinandu-l cu lama spre exterior
astfel încât nu există riscul de a tăia țesuturile profunde.
Și o fac fără sa verse aproape deloc sânge. Priviti.
Doar pielea este indeprtata.
De 40.000 ani, o cheie a supraviețuirii în acest mediu incredibil de dur
a fost sa foloseasca fiecare bucatica de ren.
Ochii, ficatul si creierul sunt delicatese.
Coarnele sunt folosite pentru a stimula potența masculină.
Și asta nu e tot.
Alice, e ca vinul francez.
Dar hrana este doar o parte a supravietuirii.
Ca sa rezista acestui ger teribil,
strămoșii noștri au trebuit să inventeze ceva foarte ingenios.
In comparație cu vânătoarea, ceea ce aceste doamne fac aici pare un pic cam frivol.
Dar, de fapt, este unul dintre cele mai mari progresele tehnologice
pe care omenirea le-a văzut vreodată.
Specia noastră nu a fost conceputa pentru acest climat.
Cu toate acestea cumva, unici printre maimuțe, am ajuns departe in nord.
Iar secretul este chiar aici.
Tanya imi ia măsura pentru a-mi face o pereche de cizme din piele de ren.
Bine, asta este.
I-am luat masura. Să trecem la treabă.
Aici e ascunsa o parte foarte speciala din ren folosita la asa ceva.
Puteți vedea dupa forma că este blana de pe picioarele renilor
pe care o folosesc pentru a face ghete.
Ceea ce se întâmplă acum este foarte important.
Și asta este tot.
Aceasta este uimitoarea tehnologie care face posibila supraviețuirea în acest mediu dur:
cusutul.
Și totul depinde de un ac.
Unele dintre cele mai vechi ace din lume se găsesc în Siberia.
Nu vom ști niciodată cine s-a gândit prima dată sa faca un ac din os.
Dar cel mai vechi datează de acum aproximativ 40.000 de ani.
Nu e bun de nimic un ac dacă nu aveți si un fir pe care sa-l coaseti,
care vine tot de la reni.
Folosesc tendoanele din corpul renului pentru a face fire pentru cusutul hainelor.
Dacă il folosiți pe acesta, veti avea o cusatura foarte robusta și rezistentă.
E umilitor că această abordare aparent simplă bate încă hainele sintetice de astăzi.
Frumos! Spasibo.
Acul și ața au făcut diferența dintre moarte și supraviețuire.
Hainele adaptate au permis oamenilor originari de la tropice
sa se poata aventura mai la nord decât orice alt om mai înainte.
În aceasta seară, am primit invitația să ma alătur familiei brigadierului
ca sa pregătim renul ucis mai devreme.
Asta nu era în meniu.
Dieta evenki-lor cu carne poate ca suna nesănătoasa,
dar stimulează metabolismul și ridică temperatura corpului.
Practic, te face sa te simti mai cald.
Cu venirea serii, conversația noastră se indreapta spre eterna întrebare:
Anatoly, evenki-ii au povești despre creație? Despre cum au ajuns aici?
O pasăre numită Loon s-a scufundat de trei ori în mare.
Și doar a treia oară a reusit sa aduca un pic de noroi.
Și din acel noroi, a apărut pământul.
Și apoi a venit un mamut.
Și cu colții, a imprastiat pământul și a facut râurile și munții.
Aceasta este frumoasa noastră poveste despre crearea Pământului.
Incep să înțeleg cum strămoșii noștri au fost capabili să supraviețuiască aici.
Ca o consecința a urmaririi hranei, era un stil de viață nomad nesfârșit.
Este multa agitație in jur.
Oamenii literalmente si-au ambalat casele și se muta in alta parte.
Aceasta inseamna stil de viață nomad. Acesti oameni trebuie să se mute.
Trebuie să-si duca renii spre noi pășuni.
Singurul lucru pe care renii il mănâncă în timpul iernii sunt lichenii de sub zăpadă.
Ajung la el foarte repede.
De aceea renii sunt mereu în mișcare, pentru a gasi mai multi.
Și oamenii ii urmeaza.
Este pur și simplu uimitor.
Această caravană de sanii trase de reni transportă toata tabăra.
Și întregul efectiv, sute și sute de reni, ne urmează.
În cele din urmă, renii s-au oprit, și așa facem si noi.
Toată lumea vine pentru a ridica tchum-ul.
Astazi mai sunt puțini oameni in lume care încă mai trăiesc așa,
dar odată am fost toti nomazi.
Asta trebuie să meargă de la sine.
Ceea ce am văzut astăzi este stilul de viață nomad în acțiune.
Am văzut un sat întreg demontat și mutat.
Și le-a luat cam 10 minute ca sa ridice tchum-ul făcut din stalpi mari și piele de ren.
Aceleasi materiale care erau disponibile si cu mii și mii de ani în urmă.
Este un mod de viață foarte vechi.
Se pare ca de mai bine de 10.000 ani
acest stil de viață pune în mișcare grupuri familiare de-a lungul Siberiei.
Descoperirile recente ne spun că au ajuns pana la marginea oceanului Arctic
acum aproape 30.000 de ani.
Oamenii au supraviețuit aici de mii de ani.
Dar o întorsătură dramatică a evenimentelor, le-a schimbat traiectoria spre Asia:
Era Glaciara.
Cele mai recente cercetări climatice ne arată ce s-a întâmplat în urmă cu 25.000 ani,
cand Era Glaciara a lovit.
Temperatura a ajuns mai jos de -80°C.
Și a devenit inimaginabil de uscata.
La astfel de extreme este imposibil de supraviețuit.
Ce s-a întâmplat cu acesti bărbați, femei și copii?
St Petersburg, fosta capitală imperială a Rusiei.
Hermitage este unul din cele mai mari muzee din lume,
gazda unora dintre cele mai celebre opere de artă.
Dar aici mai e ceva! Nu e expus, dar e la fel de prețios.
Aici, în depozite, sunt câteva obiecte care ar putea dezvalui secretele
acestor familii siberiene care s-au luptat cu Era Glaciara.
Ceea ce este cu adevărat frapant cu aceste obiecte din ultima era glaciara,
este că au fost găsite doar în câteva locuri din sudul Siberiei.
Ceea ce este interesant, pentru că sugerează că înrăutățindu-se clima,
oamenii preistorici s-au retras în refugii in care era tot foarte frig,
dar macar acolo au fost capabili să supraviețuiască.
Oamenii au plecat din deșeurile înghețate din nordul Siberiei, spre sud.
Unul dintre refugiile in care s-au adunat este numit acum Mal'ta.
Poate ca cele câteva resturi găsite aici ne spun ceva despre ce s-a întâmplat?
Priviti aceste mici lame din timpul Erei Glaciare; sunt neobișnuit de mici.
Arheologii cred ca aceasta se datorează faptului că frigurile îngrozitoare
făcea dificil sa se ajunga la cariere.
Deci, chiar si piatra era o resursă prețioasă
pe care o foloseau pentru a obtine cat mai multe lame din ea.
Deci și lamele erau mai mici.
Ceva extraordinar se intampla in aceasta perioada.
În ciuda luptei pentru supraviețuire, a existat totusi o înflorire a artei.
Nu știm semnificația acestei frumoasa perechi de lebede pentru oamenii care le-a facut.
Arheologii au sugerat ca erau ritualuri de vânătoare.
Când primele lebede vor zburat, va apare un cerb și va începe vânătoarea de primăvară.
Si cat de mult trebuie să-si fi dorit venirea primăverii!
Multe din obiectele aceastei colecții sunt misterioase.
Această placa unicat este facuta din fildeș de mamut.
Unii au spus că este o hartă care infătiseaza lumile fizice și spirituale,
legătura dintre ele fiind simbolizata de gaura din mijloc.
Aceste prețioase figurine din os
sunt printre cele mai vechi reprezentări de oameni care poartă blană.
Inca o dovadă că multi dintre acești pionieri asiatici puteau coase haine in acele timpuri.
Și, în sfârșit, aceste delicate și frumoase mici statui de femei.
Unele sunt străpunse, deci s-ar putea să fi fost purtate ca pandantive, poate ca amulete.
Este posibil sa fie simboluri ale fertilității,
subliniind importanța și dificultatea de a face copii în astfel de condiții dure.
Iar unii arheologi au vazut toata aceasta foarte frumoasa colecție
ca un strigăt al spiritelor într-o perioada de stres și luptă.
Este uimitor cand ne gândim ca acei oameni de demult,
care isi aveau originea intr-un loc mult mai calduros,
au putut supraviețui în tinutul glaciar siberian.
Dar se pare că în această perioadă ceva s-a întâmplat cu ei.
Ceva mult mai greu de explicat.
Aceasta este cea mai buna ghicitoare: de ce strămoșii noștri africani arată asa.
Această reconstrucție este facuta dupa craniul unei femei
care a trăit în urmă cu peste 100.000 ani.
Dar cam pe la mijlocului ultimei ere glaciare, chipul oamenilor din Asia de Est s-a schimbat.
De ce?
Astăzi, din Siberia până in Hong Kong, esti pus in fața acestei schimbari.
Ochii migdalati, fata plata, nasul mai mic.
Cel mai mult, asociem aceste caracteristici cu China.
Au devenit obiecte de mare interes,
nu al oamenilor de stiinta, ci al industriei frumusetii.
Pentru companiile cosmetice,
înțelegerea diferențelor dintre fețele oamenilor este o afacere de succes.
In timpul Revoluției Culturale femeilor chineze le-a fost interzis sa se machieze.
Dar acum China este una dintre cele mai mari piețe din lume.
Filmat in secret.
O multinațională încearca să convingă chinezele sa-i foloseasca produsele.
Cristal are ochi chinezesti foarte tradiționali.
As vrea să fac ca ochiul să-i para mai mare și mai atractiv.
De fapt, încerci s-o faci sa arate mai putin ca o chineza?
Nu!
Ei susțin că au gasit ceva special la fata chinezeasca.
Sunt curioasa, chiar un pic suspicioasa.
Aici este laboratorul ridurilor unde claseaza ridurile de la zero la sase.
Compania compara cum imbatraneste pielea la femeile europene și chineze.
Stati jos, va rog.
Arata ca o clinică și are un aspect destul de înfricoșător, nu-i asa?
Carole vrea să-mi evalueze ridurile
și sa le compare cu ale unei femei chineze de aceeași vârstă.
-Gradul 1. -Gradul 1?
-Da. -E bine.
Asta este pentru cutele laterale.
Gradul 2. Pentru ridurile "laba de gâscă".
Clasa intai. Aveti foarte putine riduri pentru vârsta dvs..
Excelent!
Am plătit-o pe Carole ca să spună asta. Multumesc foarte mult.
Si cum sunt la femeia chineza? Gradul 1, gradul 2, gradul 1.
-Mulțumesc foarte mult, Carole. -Cu plăcere.
La vârsta noastră, Carole vede o diferență foarte mică.
Dar ce se întâmplă 10 ani mai târziu?
Aceasta este o europeana de 47 ani.
Aceasta este clasa patru.
Clasa 3.
Clasa 4.
Sa o comparam cu o femeie chineza de 47 ani.
Gradul 2. Gradul 1.
Exista parerea că pielea chinezilor imbâtraneste mai lent.
Aș avea nevoie de mai multe dovezi ca sa fiu convinsa.
Dar aceasta nu e la fel de controversat ca întrebarea
de unde au venit caracteristicile chinezilor, in primul rand.
Este una dintre cele mai fascinante și perplexe întrebări cu privire la originile noastre.
Unii au sugerat că aceste caracteristici faciale,
cum ar fi ochii îngusti, nasurile mici și fețele plate, ar putea fi adaptări la frig,
pentru a proteja ochii și a reduce pierderile de căldură prin fata.
Este o idee ademenitoare.
Problema este ca nu există nici o dovadă pentru asta.
Dar există mulți oameni în China care cred că au o alta explicație pentru felul in care arata.
Și teoria lor, în cazul în care s-ar dovedi adevărata, ar putea fi exploziva.
Ar însemna ca va trebui să ne regândim toate ideile
despre cum a fost populata Asia și apoi întreaga lume.
Mulți chinezi cred ca arată diferit deoarece sunt fundamental diferiti de restul dintre noi.
Sustin că ei vin de pe o ramură complet separate a arborelui genealogic uman
care coboară pana la o rasa străveche de om care a ajuns aici, în China,
acum aproape 2 milioane de ani.
Înainte ca noi, oamenii moderni sa existam, au fost si alte pecii ale omului,
cum ar fi Homo erectus.
Poate un pic mai mult maimuță decât noi, cu o frunte mai grea și cu un creier mai mic.
Acum aproximativ 1,8 milioane de ani,
populația Homo erectus a început sa se reverse din Africa.
Intotdeauna am crezut că Homo erectus din Asia a dispărut,
în timp ce Homo erectus din Africa în cele din urmă a evoluat în noi, Homo sapiens.
Apoi, în urmă cu aproximativ 70.000 ani, un grup mic pleaca:
strămoșii tuturor celor de azi din afara Africii.
Dar în China, se crede că aceasta teorie este complet greșita.
Ma duc la Zhoukoudian, lângă Beijing,
unde chinezii spun că au dovezi că Homo erectus din Asia nu a dispărut,
ci ca el este de fapt, strămoșul lor.
Ei cred cu pasiune în originea lor separată,
aceasta fiind predata in China la toată lumea, din copilarie.
Este o idee uimitoare:
chinezii sa provina dintr-o ramură a arborelui genealogic uman diferită de restul omenirii.
Este împotriva a tot ce am descoperit până acum.
Aici, la începutul secolului trecut,
a fost descoperita cea mai importantă probă din spatele aceastei idei.
Aceasta este peștera?
Unul dintre cei mai respectati oamenii de stiinta din China, este prof. Wu Xinzhi.
Si-a dedicat viața studierii a ceea ce a fost găsit aici.
-Pestera se numeste Pestera Porumbeilor. -Pestera Porumbeilor?
Pentru că sunt multi porumbei...
-Asa este. -...care traiesc aici.
Și principalele fosilele s-au găsit acolo.
Acum o jumătate de milion de ani, această groapă uriașă era o peșteră.
Aici arheologii au găsit o comoară, dovezi incredibil de rare a unei lumi de mult pierdute:
cea mai mare colectie de fosile de Homo erectus descoperita vreodată.
Cel mai vechi craniu are aproximativ jumătate de milion de ani.
-Chiar așa? -Da.
Și cel mai de curand are intre 200 si 300.000 de ani.
-Deci ei au trăit aici timp de... -...timp de aproximativ 300.000 de ani.
-Corect. -Mult timp.
Eu cred că aceasta este "casa principala" a lui Homo erectus.
Corect.
Profesorul Wu este sigur că Homo erectus asiatic a evoluat aici, în China de astăzi.
Câțiva metri mai incolo, îmi arată locul in care au fost găsite crucialele dovezi.
Aici, în Peștera de Sus, s-au găsit mai multe cranii, dintre care unele sunt diferite.
Aceasta este Pestera de Sus. Mai multe schelete umane au fost găsite aici.
Vechi de 30.000 ani
Clar, aceste cranii aparțin speciei noastre, dar cercetatorii au vazut ceva surprinzător la ele:
păreau că împărtășesc câteva caracteristici cu craniile de Homo erectus.
Există multe caracteristici comune intre ele.
Și cred că, cel mai probabil,
oamenii din Pestera superioară sunt descendenții lui Homo erectus.
Wu crede că Homo erectus asiatic a evoluat în oamenii găsiti în Peștera de Sus
și apoi acestia au evoluat în chinezii moderni.
Deci, pentru el, Omul din Pestera de Sus este un fel de veriga lipsa,
dovada ca populatia chineza descinde direct din Homo erectus.
Mi-ar plăcea să văd aceste cranii vechi,
dar din pacate, în haosul celui de-al doilea război mondial, toata colectia a dispărut.
Din fericire, înainte de a fi pierdute, li s-au facut mulaje din gips.
Acum chiar și aceste copii sunt considerate de nepretuit.
-Aceasta este expoziția. -Da
Oamenii de știință chinezi vin aici sa studieze istoria poporului lor.
Dar mulajele pe care vreau să le văd sunt inchise în siguranță in alta parte.
Îl voi cere să le scoate.
Oh, vă rugăm să o faceți.
Acum trebuie să mă îndepărtez, pentru că nu am voie să văd de unde vin sertarele cu cranii.
O să stau aici cuminte.
Aștept să vină craniile.
Sunt un fel de baraje de securitate:
nu avem voie să vedem ce cheie intra in care incuietoare.
Tine cheia astfel încât nimeni să nu-i știe numărul.
-Stiti numerele? -Nu.
Nu? Nici profesorul Wu nu le știe!
Nu, nu vreau să le știu.
Pentru că dacă le știu si se pierd, raspund.
-Da. -Dar acum nu stiu nimic.
-Corect. -Deci nu am nici o responsabilitate.
În cele din urmă mi se da voie sa intru
ca sa vad mulajele de ghips ale craniilor lui Homo erectus din Peștera de Jos.
Profesorul Wu ne pregatise o surpriză.
Acum te uiti la original.
-Acesta e originalul? -Da, originalul.
După cum știți, cea mai mare parte a originalelor s-au pierdut în timpul războiului.
Nu știam ca au supraviețuit.
-După război am făcut noi excavare. -Asa.
Și am gasit noi specimene. Acesta este unul dintre ele.
-Pot sa-l țin? -Da da.
Sincer am crezut ca toate exemplarele s-au pierdut,
dar aceasta este o fosilă reală a lui Homo erectus din China...
...găsita în 1966.
Este vechee de sute de mii de ani, nu-i așa?
Acesta este o altă piesă.
E uimitor si pentru mine, sa țin în mâna o fosila reala, veche de sute de mii de ani.
Sincer, am crezut ca tot ce vedeam sunt mulaje, copii.
-Da, da. -Si aceasta e o fosila adevarata.
-Și acum țineți un original. -Uimitor.
Dar si mai important este ceea ce profesorul Wu a descoperit la aceste fosile.
În primul rând, îmi arată unele caracteristici ale vechilor cranii Erectus
care el crede ca sunt tipice chinei.
Fața este plata. Nasul este plat. Nu foarte iesit, ca în Europa.
- Da, da. - Și această parte este de asemenea plata.
Adica această parte a oaselor obrazului este rotunjita așa.
Apoi, mi-a arata mult mai recentele cranii din Pestera Superioara
și scoate in evidenta același caracteristici distinctive chinezești.
Dar si ele au, de asemenea, fata mai plata și un nas nu foarte proeminent.
Trasaturile pe care le vedeți la aceste cranii
sunt chiar trasaturile care caracterizează oamenii moderni chinezi de astăzi
și unele diferențe dintre craniu dvs și craniul meu.
-Da, da. -Da.
-Da, fata dvs este ca aceasta. -Da.
-Și a mea este ca... -Si a dvs este plate.
-Da. -Da.
Și nasul dvs este mai plat decât al meu.
Deci am moștenit niște trăsături de la strămoșul nostru.
Profesorul Wu vede o linie clară:
Homo erectus a evoluat în Omul din Pestera Superioara, devenind chinezul de astăzi.
Pentru el, aceste fosile dovedesc că toti chinezii
provin dintr-o ramură cu totul diferita a familiei umane.
Pot vedea diferențele semnificative dintre cranii.
Întreaga forma a craniului de Homo erectus este destul de diferita de a oamenilor moderni.
Aceste caracteristici pe care Wu le-a subliniat, nasul și oasele obrazului,
nu par a fi similare cu ale mele.
Prof. Wu, v-ati petrecut o parte din viata studiind aceste cranii,
eu fiind un novice complet, în comparație cu dvs.
Dar mă uit la acest craniu modern de aici, vechi de 30.000 de ani, din Zhoukoudian,
și pare destul de asemănătoare cu mine, cu alte cranii din Europa în același timp.
Așa că nu cred că ... Nu arata ca un chinez pentru mine.
-Nu, dar acest profil din Europa este diferit. -Destul de subtil, totuși, nu-i așa?
Nu sunt convinsa că populatia chineza este atat de fundamental diferita de restul dintre noi.
Profesorul Wu are atatea cunostinte și argumentele sale sunt atât de convingătoare,
sau poate ca îmi scapa mie ceva.
Și mai există si alte dovezi care sugereaza că profesorul Wu ar putea avea dreptata,
ca populatia chineza descinde dintr-o ramură diferită a restului familiei noastre umane.
Călătoresc 2.000 km în China Centrală,
pentru a investiga o reală problemă a teoriei mele despre plecarea din Africa:
este vorba despre uneltele din piatră.
In alte părți ale lumii, specia noastra, Homo sapiens,
este asociata cu diferite feluri de unelte sofisticate.
Ca aceasta din Europa.
Dar, în China, veți găsi ceva complet diferit.
O mulțime de unelte foarte simple. De fapt, unelte caracteristice lui Homo erectus.
Dovezile arheologice,
par să submineze ideea că populatia chineza a evoluat în același mod ca și restul dintre noi.
Dacă in China au ajuns oamenii moderni,
ne-am putea aștepta să gasim uneltele de piatră moderne pe care le aduc cu ei,
identice cu cele din Europa.
Dar uneltele din această parte a lumii par a fi destul de brute.
Cercetatorii chinezi spun ca este asa pentru că nu a fost un aflux de oameni moderni.
Dar ar putea exista si o altă explicație destul de interesanta.
Arheologul Dr. Joe Kaminga a lucrat zeci de ani în Asia de Sud-Est.
Și sper că munca lui sa facă lumină asupra misterului originii chinezilor.
Este vorba despre cum se poate obtine o unealta de piatră bruta, de bază, nu-i așa?
-Da, asa este. -Care este un pic bizar, nu-i așa?
Deoarece în Europa în acest moment se faceau unelte de piatra destul de sofisticate.
Deci, ce se întâmplă aici?
Aici suntem într-o parte complet diferită a lumii.
În Europa, existau resurse diferite:
plante diferite, animale diferite și tipuri de piatră diferite.
Ai si bolovani foarte mari de cremene în Europa,
dar nu ai bolovani foarte mari de cremene aici, în Asia de Sud-Est sau în sudul Chinei.
Dar există altceva aici
și Joe crede că l-am putea folosi pentru a face unelte la fel de sofisticate ca cele europene:
bambus.
De ce ai trece prin atât de multe probleme ca sa faci o unealta de piatră sofisticata, slefuita,
cand poți doar să iei o bucată de bambus,
sa o folosesti și apoi sa o arunci când nu mai ai nevoie de ea?
Pentru că e peste tot. Poți oricand să iei alta, de-a lungul vaii.
Joe crede că uneltele brute de piatră au fost folosite doar pentru a taia și prelucra bambusul.
-Excelent. -Excelent.
Car-o în jos pe pantă și eu te voi urma.
Uita-te unde calci.
-Este alunecos? -Da.
Perfect.
Este o idee ispititoare,
dar nu este ușor să crezi că o bucata fragila de bambus
o sa faca aceasi treaba ca o unealta ascuțita din piatră.
Trebuie să o testăm.
Dacă vrei sa faci doar un cutitas, luam o bucata.
-Bine. -Asa.
O poți rupe îndoind bambusul.
Următorul pas este pur și simplu ascuțirea marginii.
Tai din bambus.
-Ar trebui să funcționeze foarte bine. -Lemnul are o cu totul altă textura.
Fibrele sunt lungi, chiar foarte lungi Totul e foarte previzibil.
-Fara noduri. -Fara.
Este simplu. Cred că am terminat.
-Serios? -Da.
-Uite. -Este destul de ascuțit.
Luciul bambusului vine de la siliciu, un mineral dur care se găseste în nisip.
Nu sunt sigura că o să pot să tai un pui cu ea, totuși.
-Ce faci acum? -Fac o săgeată.
Incep prin a-i face varful.
Nu știm dacă oamenii de demult foloseau săgeți cu varfuri din bambus,
dar se pare ca e o modalitate buna de a testa limitele tehnologiei bambusului.
-Se potrivesc binsor. -Acum avem nevoie sa tragem in ceva.
În primul rând, vreau să văd de ce este capabil cuțitul de bambus al lui Joe.
-Va fi cina cuiva, sperăm. -Poate a noastră.
-Bun. -Bine, voi avea un picior.
Trebuie să insisti un pic, dar o strapunge.
-A mers binisor, Joe. Uite. -Bun.
Tocmai am taiat un picior, așa că e...
Bambusul a trecut prin piele, prin ligamente, de asemenea.
-A facut-o destul de bine, aș spune. -Dar cu asta?
Cat de eficienta este o săgeată din bambus?
Sper că nu ma aventurez prea mult. Să încerc varful de săgeata pe care l-ai făcut?
-Da-te la o parte. -Nu te superi dacă ma indepartez 20 de metri?
Stai deoparte, Joe. Nu am încredere în mine cu asa ceva.
Hai să ne uităm acum.
Vezi cum s-a infipt în pământ?
Incercăm cu varza?
Priviti: o săgeată de bambus s-a infipt într-un lemn!
Excelent.
Sageata a intrat in varză. Uite.
Destul de impresionanta tehnologia bambusului, cred.
Acum că ai ucis varza, o putem manca la cină cu carnea de pui.
Excelent.
Bambusul pare a fi surprinzator de moale,
asa ca este posibil ca oamenii moderni din Africa care au trait aici
sa fi folosit unelte sofisticate, dar făcute nu din piatră, ci din bambus.
Dar asta nu dovedește că populatia chineza a plecat din Africa, ca toată lumea.
Cu toate acestea, există ceva care ar putea rezolva odată pentru totdeauna
dezbaterea de unde vin chinezii
Deci...
Mă întâlnesc cu profesorul Jin Li, unul dintre geneticienii de frunte ai Chinei.
Recent, a condus un proiect care sa dovedeasca că populatia chineza
a evoluat independent de toti ceilalti, direct din Homo erectus, aici, în China.
Înainte sa înceapa proiectul, speram ca puteam identifica sau ca puteam găsi in China
dovezi care să sustina originea diferita a chinezilor.
Pentru că sunt chinez, pentru ca provin din China și datorita sistemului de învățământ,
intotdeauna am crezut că există ceva special la chinezi.
El a izolat un marker genetic masculin,
care a apărut doar acum aproximativ 80.000 de ani, în Africa.
Deci, toti oamenii care poarta acest marker trebuie să aibă strămoși africani recenti
și el nu poate fi gasit la vechiul Homo erectus asiatic.
Jin a luat ADN-ul a peste 160 grupuri etnice din întreaga Asie de Est.
Peste 12.000 de probe.
-Și ce-ați găsit? -Nu am văzut nimic...
Nici macar un individ nu poate fi considerat ca descendent al lui Homo erectus din China.
Mai degrabă, toată lumea este un descendent al strămoșilor noștri din Africa.
Rezultatul nu ar fi putut fi mai clar.
Cum te face sa te simti, ca si chinez?
După ce am văzut dovezile generate de laboratorul meu,
cred că ar trebui să fim cu toții fericiti.
Pentru că la urma urmei, toti oamenii din ziua de azi din diferitele părți ale lumii
nu sunt atât de diferiți unul de celălalt și suntem rude foarte apropiate.
Asta-i nemaipomenit. Multumesc.
Deci, Africa este si casa chinezilor.
Cercetarea lui Jin Li confirmă că si strămoșii lor, de asemenea,
au făcut parte din acelasi grup mic care a părăsit continentul cam acum 70.000 de ani.
Inca o data genetica ne ajuta să înțelegem modul în care oamenii s-au raspandit in Asia.
Strămoșii noștri au ajuns in Siberia foarte devreme.
Dar si mai devreme, a mai fost un traseu de migrație,
de-a lungul coastei sudului Asiei care în cele din urmă a ajuns in China.
Intr-o zi, împingand mai departe frontierele cercetarii genetice,
chiar am putea descoperi originea acestor caracteristici chineze.
Daca nu au fost un rezultat al adaptarii la ger, de unde puteau veni?
Ar putea fi, pur și simplu intamplarea, sau ar putea fi sexul.
Dacă anumite caracteristici sunt considerate atractive într-o populație,
atunci persoanele cu aceste caracteristici
sunt mult mai susceptibile de a-si trece genele la generația următoare.
Și dacă acel grup continua sa înflorească,
aceste caracteristici ar putea deveni foarte răspândite.
Și mana aceea de oameni avand aceste caracteristici, cu siguranță ca va înflori.
Descendenții lor au umplut vastele spații din Asia.
Și în cele din urmă s-au lasat de vânătoare și cules
pentru a construi una dintre cele mai mari civilizații ale lumii.
În acest oraș, centrul celei de a doua cea mai mare economie a lumii,
ma simt ca ca pe o altă planetă, locuită de acei vânători-culegători.
Dar este posibil ca uitandu-ne înapoi în preistorie,
sa găsim in aceste etape timpurii semințele civilizației chineze?
Ce i-a transformat pe vânătorii-culegători în constructorii unui imperiu?
Călătoresc prin uimitorul peisaj din Guilin, în sudul Chinei,
în căutarea cheii succesului lor.
Aceasta este pestera Tsung Pien.
Săpăturile de aici ne spun că a fost o dată locuita de vânători-culegători.
In 2001, a fost făcută o descoperire nemaipomenită.
Aceste fragmente sunt atât de prețioase, incat nu am voie nici macar sa le ating.
Sunt ceea ce a mai rămas din una din cele mai vechi oale din China.
De fapt, din cea mai veche oala din lume!
Cine a făcut acest vas?
Oamenii care au trăit în această peșteră cu atâtea mii de ani în urmă,
ar fi trebuit sa fie vanatori-culegatori nomazi, cu un stil de viață vechi în multe privinte.
Dar cei care au facut aceste nesemnificative piese brute de oală,
marchează un urias salt tehnologic inainte.
A mai fost găsita în această peșteră si alta ceramica preistorica?
Oalele inseamna ceva, e de la sine înțeles.
Dar pentru acei vanatori-culegatori de demult,
ceramica facea parte dintr-un mod de viață complet nou.
Cum au obtinut-o?
Mă întâlnesc cu o echipă de arheologi experimentali, care cred ca au raspunsul.
Prima inovatie trebuie să fi fost cum sa faca vasele sa nu crape când sunt scoase din foc:
intărindu-le, amestecand lutul cu piatra de calcar.
Chiar au o idee cum ar fi putut fi modelate vasele,
cu mii de ani înainte de inventarea roții olarului.
Este ceva foarte inteligent.
Au săpat o groapă de forma unei oale, ca o matriță.
Apoi vom presa in ea bucăti mici de lut:
groapa-forma.
Transformarea lutului în ceramică necesită arderea lui la o temperatură ridicată.
Astăzi, acesasta se face la 1.000 °C într-un cuptor,
ceva peste posibitățile acestor vânători-culegători.
Ei cunosteau focul in aer liber, care produce temperaturi de doar aproximativ 250 °C.
Ma îndoiesc ca asa ceva să fie suficient.
Deci, cum e cu oala noastră?
Cred că oala noastră e acolo și se pare ca e în regulă!
Nemaipomenit!
Sunt mai multe teorii, de ce chinezii vanatori-culegatori au început să facă vase.
Unii spun ca era un simbol al prestigiului.
Dar arheologii chinezi cred că explicația este mult mai simpla:
gătitul.
Oala a permis ca o gamă mai largă de alimente sa poata fi gătita și depozitata,
vital în vremurile grele.
Și cam acum 9.000 ani, s-a mai facut o inovație:
agricultura.
Ceva ce acei olari chinezi timpurii ar fi putut manca, era orezul sălbatic.
Sigur nu era principala sursă de hrană,
pentru că era greu de cules și nu dadea nici multă energie.
Dar, în ciuda disponibilității si a altor legume,
orezul a devenit din ce in ce mai important și chiar crucial
in succesul timpuriu al chinezilor.
Arata bine, nu-i așa?
Dar orezul sălbatic nu produce prea multe seminte.
Deci, cum se poate ca o planta atat de nepromițătoare
sa fie transformata în produsul alimentar care hrăneste un continent?
Unul dintre agricultorii timpurii trebuie să fi gasit din intamplare o cale de a pacali natura.
Orezul are nevoie de multă apă. Acum ajut fermierii sa-si irige orezaria,
creând astfel terenul noroios, mlăștinos, in care orezul creste in mod natural.
Dar când orezul este lipsit de apă, se intampla ceva foarte interesant:
incepe să producă cantitati enorme de semințe.
Deci, primii fermieri au avut un plan viclean pentru a face orezul sa faca asa ceva:
crearea unei secete artificiale.
Cineva a venit cu ideea de a umple câmpurile de orez cu apă și apoi sa o lase sa se evapore.
Plantele de orez se așteapta sa fie secetă și panichează, producând mai multe semințe:
boabele de orez.
Probabil ca unul dintre lucrurile care a făcut orezul atât de atrăgător
pentru vanatorii-culegatori si i-a facut să-l cultive,
a fost că puteau sa-i stocheze semințele pentru a le manca în timpul iernii.
O dată ce a fost mai multă hrană disponibila, populațiile au explodat.
Familiile s-au sedenterizat.
Au început să construiască sate, targuri și în cele din urmă orașe.
Aceste plante umile reprezintă sfârșitul călătoriei pentru chinezii vanatori-culegatori,
și începutul a ceva nou:
agricultura și civilizația.
E o exagerare să se spuna că această evoluție
a fost la baza celui mai de succes grup de oameni care trăiesc astăzi.
Iar restul este istorie. VERDE
(: SDR :)